Dobro, Coop. 41 stopinj.
- Kaj praviš? - 41? Še več bi zdržal.
41,5.
- 42. - To pa čutim.
43.
Kakšna napetost.
- Dobro, 43,5. - 43,5?
- 43,5. - Prijetnih 43,5.
Greva zdaj ven pozdravit vročino?
Topel vetrc v laseh?
- Si pripravljen? - Sem.
- Pojdiva. - Pojdiva.
Minus 35 stopinj.
- 35 pod ničlo. - 35 pod ničlo! Nov rekord!
- 35 pod ničlo! - Nov rekord!
Nov rekord! Kako je mrzlo!
OSEM UJETIH
POSNETO PO RESNIČNI ZGODBI
NACIONALNA ZNANSTVENA FUNDACIJA RAZISKOVALNA BAZA
ANTARKTIKA
Nerad to počnem, ampak...
Pokonci, otroci! Nič več poležavanja.
Dobro. To očitno ne zaleže.
Je kdo lačen?
Priden, Max.
Kaj praviš? Se boš pred zajtrkom malo pretegnil?
Kako si?
Kakšna se ti zdi desna stran?
Mislim, da bo kar v redu. Kaj praviš, Max? Dajva.
Teci ponjo!
Živjo, Maja.
Kako je kaj moja najboljša punca?
Kako si?
Skrbiš, da se lepo obnašajo?
Levo. Teci ponjo!
Levo, Maja. Takole.
Teci ponjo!
Priden, Max. Pridi sem.
Le mirno. Za vse je dovolj.
Izvoli, Mali.
Priden, Senca.
Dewey. Truman.
Izvoli, Stari Jaka.
Pridna. Zamenjajva.
Izvoli, Maja.
- Živjo. - Živjo.
- Letos te pa nisem pričakoval. - Imaš pač srečo.
- Najbrž res. - Nora Katie!
- Si že dobila pilotsko licenco? - Coop, pogrešala sem te.
Dobro.
- Držiš? - Ja.
Previdno s tistim.
Preživelo je 16.000 kilometrov. Nočem, da se dva metra pred ciljem razbije.
Oprostite.
Živjo. Sem dr. Davis McClaren.
Oddelek za geologijo in raziskave vesolja, UCLA.
Jerry Shepard, vodnik ekspedicije. Dobrodošli na dnu sveta.
- Me veseli. - Enako.
Če greste malo bolj na jug, lahko padete s planeta.
To pa ne bi bilo dobro.
Charlie Cooper, kartograf, strojni inženir, tlakovalec pristajalne steze.
- Me veseli. - Dr. McClaren! Dobrodošli na ledu.
Andy Harrison, znanstveni direktor NSF. Me veseli.
- Dr. Rosemary Paris, koordinatorka. - Me veseli.
Ste mojo ekipo že spoznali?
Ja, g. Cooper zelo lepo skrbi za moje reči.
Cooper? Za vse je enkrat prvič.
- Pojdiva noter. - Hvala.
- Seveda. - Ja.
Dobro. Gospa Sreča, na mojo stran.
JANUAR 1993
- Kaj igramo? - Lepa je.
- 25 centov. - 25 centov.
- Izgubila bosta. - Ti boš izgubil.
Ti boš izgubila, Nora Katie.
- Doktor, greste še vi? - Ne, hvala.
Že dolgo ni tvegam več.
S Katie pa ste leteli, kajne?
Spomni me, kako boš šel domov.
Stari Jack, boš igral ali ne?
- Prevod, prosim. - Ne bo igral.
Coop, kako kaj tvoja nova punca?
Nova punca?
Ne vem.
- Ali ni seksi? - Vau.
Vau.
Tudi ona je znanstvenica. V italijanski bazi.
- Lepa in pametna. - Brihtna.
Se ti ne zdi, da na sliki nekaj manjka?
Dobro. Mislim... Vem, da s tem misliš name.
Poslala mi bo sliko, na kateri sva skupaj.
Potrpi, Jer.
- Koliko? - Dve.
Doktor, se že veselite svojega prvega izleta v Suhe doline?
V tem času je tam prav lepo.
Pravzaprav mora dr. McClaren na goro Melbourne
po svoj meteorit.
Melbourne?
Meni ni nihče omenil Melbourna.
Iskalci meteoritov vemo vse drug o drugem.
Nisem hotel, da bi kdo vedel, kam grem,
saj iščem nekaj posebnega,
NSF pa je dovolil, da smo to uradno zamolčali.
Je kaj narobe?
Nekaj vam bom pokazal.
Na zemljevidu.
- Mi smo tu, ne? - Ja.
Tu so Suhe doline.
Melbourne pa je tu. Še enkrat dlje in v nasprotni smeri.
Prejšnji teden sem šel po naši poti dvakrat,
na Melbournu pa nisem bil že od začetka sezone.
Morda res. Toda dr. McClaren je prišel od daleč.
- Če mu lahko ustrežemo, mu dajmo. - Konec januarja je.
Led je pretanek, zato je vožnja z motornimi sanmi prenevarna.
Tja lahko pridemo le s psi.
S psi?
Dobro. Pa bodo lahko vlekli vso mojo opremo?
Nič jim ne bo.
- Pozno je že. - Lani so bili zunaj,
dokler nismo odšli.
Dobro, Andy. Ti si šef. Pripravil bom stvari.
- Potrebuješ pomoč? - Ne.
Coop, reci Bučmanu lahko noč.
Kdaj drugič, Jer.
Dobro, otroci. Pojdimo!
Vsi ven in lepo v posteljo. Gremo.
Dobro, Jaka.
Priden. Se vidiva zjutraj.
Hej, Maja.
Še en izlet, kaj praviš?
Potem pa čez zimo v McMurdo. Bo tako v redu?
Bo v redu? Pridna.
Hej, Max. Računam nate.
Nam bo prinesel srečo? Upajmo.
Se vidiva zjutraj, Max.
Trk, trk.
- Živjo. - Hej.
Segrel sem tvoj najljubši sladoled.
Jagoda. To je tvoj najljubši.
Zgodaj si prišla. Nisem utegnil iti v trgovino.
Ja. Spremenili so načrte.
Kako si?
Sezona je dobra. Otroci so v redu.
Maja je neverjetna. Stari Jaka je že v letih, zato...
Jerry, vprašala sem, kako si ti.
Sem kaj zmotila?
Ne, Rosie. Samo pogovarjava se.
Dobro.
Se vidimo zjutraj.
Hvala za sladoled.
Malenkost. Lahko noč.
Lahko noč.
- Samo malo. - Oprostite.
Pazite.
Žal je na tleh udobneje kot na pogradu.
Kaj točno delate tu?
Kartografija. Zadnji dve leti skušam vrisati vsako ped tega ozemlja.
Živjo. Kaj pa je bilo? Ti ni uspelo?
Ne. Še poskusil nisem.
Samo gledal si. Tudi to je neuspeh, Jer.
Joj, oprosti.
Nisem te videl.
Ponoči izključimo gretje. Če potrebujete kaj, da vas greje,
predlagam, da s tem spite.
Pazi.
Jerry!
Joj!
To je pa res vse.
Opa. Vas pa zagotovo ne bomo izgubili.
Prvo pravilo.
Psom se približajte samo od spredaj.
- Vidite, kako so vrvi napete? - Ja.
Tako naj bo ves čas. Če se zamotajo, se bodo psi tepli.
- Kar ni dobro. - Razumem.
- Je še kaj, kar bi moral vedeti? - Drugo je v glavnem odvisno od mene.
Paziti moram nanje. Delovni psi so.
Garali bi do smrti. Radi delajo.
Zdaj vam jih bom pa še uradno predstavil.
Spredaj v vodstvu je moja najboljša punca, Maja.
Poleg nje je Stari Jaka.
Pravkar je dopolnil deset let. Kmalu ga bom upokojil.
Tale beli zadaj je Mali.
Poleg njega je Max, ki je najmlajši.
Privaja se še.
Ampak je sposoben. Od njega veliko pričakujem.
Tu sta dvojčka. Tole je Truman.
Truman je pred leti ugriznil Deweyja.
- Vidite brazgotino nad levim očesom? - Ja.
Toda odtlej sta prijatelja.
In na koncu sta tu še eskimska psa.
Sivi je Senca, rdeči pa njegov kolega Bučman.
Močna, a butasta. A ju imamo vseeno radi.
- Smo vsi pripravljeni? - Mislim, da smo.
Pravkar sem spoznal Majo, Starega Jako,
Malega, Maxa, Trumana, Deweyja, Senco in Bučmana.
- Odlično. - Jer?
- Bodi previden. - Saj sem vedno.
Pazi na Cooperja.
Brez skrbi. Dala mu bom veliko hrane in vode.
No, dovolj. Lahko gremo?
Rad bi fotografiral naša neustrašna raziskovalca. Hvala.
Dobro. Čakajta.
Dobro.
Pripravljena?
Uno, doss tres.
Krasno. Čudovito.
Coop, pridi sem in reci Bučmanu adijo.
A ja?
Dobro. Adijo, Bučman.
Srečno... Srečno pot, Bučman.
Priti moraš sem, drugače bo dobil kompleks manjvrednosti.
Kaj pa moji kompleksi?
Pridi sem. Poslovi se od njega.
Prepričan sem, da je slišal, ko sem mu rekel adijo. Ne bi...
Dobro. Ne vem, zakaj to počneš.
Dobro.
Adijo, Bučman.
Dobro.
Pazi na doktorja in Jerryja, prav?
Groza!
Ogabno!
Pes me je popljuval po ustih in nosu!
To ni smešno.
Ne vem, kaj je tu smešnega.
Dobro. Pazite nase. Se vidimo.
- Adijo. - Adijo.
Dobro, ekipa. Zadnja pot to sezono.
Gremo! Naprej!
Dajmo, Jaka! Teci, Stari Jaka!
Gremo, Maja! Teci, punca!
Stoj!
Kaj je narobe?
Pred nami so plavajoče ploskve ledu. Ne vem, kako debele so.
Zato nisva mogla iti z motornimi sanmi. Poglejte.
Kaj bova naredila?
Pse bom drugače privezal.
V pahljačo, kar bo varneje.
Napredovali bomo počasneje, a bolj na široko razporedili težo.
Če kateri od psov pade v vodo,
mu drugi ne bodo sledili, ker bodo vrvi daljše.
Naprej!
Doktor.
- Vidite tisto? - Kaj pa je to?
Izvolite.
Ju vidite?
- Ja. Kaj pa je to? - Morska leoparda.
Pravi leopardi so, če mene vprašate.
- Se jima bova izognila? - Ja, na daleč.
Stoj! Stoj!
Stojte, otroci!
- Kaj pa je? - Na ledeniku smo.
Upočasniti moramo. Vstanite.
Zavirali boste in vozili sani. Prav?
Močno zavirajte.
Sani vodite po mojih stopinjah.
- Jaz grem naprej. - Dobro.
Ledenik je ves čas v gibanju, zato morava biti previdna.
Dobro. Če bo potrebno, zavirajte z obema nogama.
- Enakomerno vozite naprej. - Dobro.
Gremo, otroci. Počasi.
Lepo počasi. Gremo.
Stojte! Stojte!
Pritisnite zavoro!
Tu je razpoka.
Ne vem, kako velika je, zato jo bomo obšli.
Sani bomo zapeljali sem. Lepo počasi.
Majo bom poklical sem,
vi pa počasi popuščajte zavoro.
- Dobro. - Maja, na levo!
Levo!
Max, kaj počneš?
Max, ne. Levo!
Max! Stoj! Stoj, Max! Zavirajte!
Ne!
Držite se!
Z obema rokama se primite za sani! Z obema rokama!
Naprej! Z vso močjo, Jaka!
Vleci, Maja! Z vso močjo!
Dajmo! Naprej!
Ojoj.
Ste celi?
Ja.
Nekaj mi obljubite.
Ko boste šli naslednjič na Melbourne, ne jemljite toliko reči s sabo.
In poskusite priti prej.
Andy je rekel, da se da priti, vi pa ste pristali.
Andy je moj šef. Naredim, kar reče.
Če ste menili, da ni varno, ne bi smeli pristati.
Le mirno.
Jerry, hvala za tisto danes.
Ja. Že v redu.
Kdo je ta umetnik?
Moj sin Eric.
Vedno, ko odidem, mi kaj nariše.
Ženi je podoben.
Še dobro.
Ja.
Kaj pa ti? Imaš koga?
Se hecaš?
Šest mesecev na leto sem tu in vlečem znanstvenike naokoli.
Katera ženska bi to prenašala?
Kaj pa Katie? Imel sem občutek, da je nekaj med vama.
Ja. Pred par leti je bilo.
Saj veš, kako je. Včasih se obnese, včasih se ne.
Moj življenjski slog najbrž ni za taka razmerja.
Pojdimo ven, družba.
Zjutraj moramo zgodaj na pot. Pojdimo. Pridi, Max.
Pridi, Max.
Stoj!
Pritisni zavoro, bom jaz vozil.
Dobro. Stoj!
Kaj praviš?
- Čudovit pogled. - To je Melbourne.
- To bo naslednji teden tvoj dom. - Čudovito.
Gremo! Naprej!
Victoria, tu vremenska postaja McMurdo. Oglasite se.
Victoria? Tukaj vremenska postaja McMurdo.
Victoria tu. Slišimo, Mactown.
Živjo, Andy. Steve tu. Samo preverjam, kako je s tvojo ekipo.
Štirje so v bazi, dva pa na terenu.
Predlagam, da se vrneta.
Veliki območji nizkega zračnega tlaka se pomikata proti jugu.
Za vsak slučaj se zgodaj vrnite domov. Konec.
Sprejeto, Mactown.
Pokliči Jerryja.
Boš še meni nalil skodelico?
Seveda.
- Držiš? - Ja. Hvala.
Kako kaže?
Vse kaže, da bi moral biti tu.
V naslednjih dneh bova vedela.
Baza kliče Melbourne. Oglasita se.
Jerry?
Jerry, me slišiš?
Ja, Melbourne tu. Si ti, Katie?
Jerry, Mactown je klical.
...približuje huda nevihta.
Nisem dobro slišal. Slab sprejem je.
Jerry, vrni se v bazo. si slišal?
Bliža se huda nevihta. Mactown hoče, da se takoj vrneta.
Dobro. Sem slišal. Vrnila se bova.
Kdaj pa naj bi nevihta prišla sem?
Katie?
Žal mi je. Zdi se, da bova morala nazaj.
- Kdaj morava oditi? - Čim prej. Jutri.
- Poslušaj, Jerry... - Slišal si, kaj je rekla.
Poslušaj. Ne morem se vrniti, ne da bi sploh poskusil.
O tem ne odločaš ti.
Res je.
Približuje se huda nevihta.
Ne manjša nevihta, ampak huda.
Tu spodaj je to velika razlika.
Kot vodnik te moram pripeljati nazaj celega,
in to bom tudi storil.
Jerry, za kamen z drugega sveta gre.
Na plavajoči ledeni skrili je morda prvi meteorit z Merkurja.
Lahko nas pripelje do odkritij, ki si jih še predstavljamo ne.
Ko splezaš na goro ali se podaš ob reki navzgor,
ni zanimivo tisto, kar veš, da je tam, ampak za kar ne veš.
Kar bi lahko našel. In tako je pri tem.
Prepotoval sem pol sveta, da bi poiskal nekaj, kar mi veliko pomeni.
Jerry, prosim te...
Za tisto, kar ti je pomembno, moraš tvegati.
Pol dneva na vzhodnem pobočju.
Toda opoldne morava biti pri saneh.
Velja.
Ne.
Zmanjkuje nama časa.
Vem, verjemi mi.
Jerry!
- Mislim, da sva nekaj našla. - Čakaj!
Čakaj! Ne gani se!
Izven varnega območja si.
Velik je. Enajst centimetrov premera, povsem nedotaknjen.
Videti je kot bazalt, česa takega nisem še nikoli videl.
- Jerry! - Ne gani se.
Področje ni preverjeno. Sem rekel, da ostani znotraj označb.
Mojbog. To je to!
Odlično. Stoj pri miru!
Veseli me, da si našel kamen, toda najprej moraš na varno.
Po svojih stopinjah se vrni nazaj.
Sem vedel, da ga bom našel. Kaj sem ti rekel? To je to.
In to v pol dneva! Hvala.
Zdaj, ko si me na smrt prestrašil, se lahko vrneva?
- Ja. - Dobro. Pojdiva.
Victoria, tu Mactown. Oglasite se.
Victoria tu. Slišimo, Mactown.
Bližajoča se nevihta je vse hitrejša in hujša.
Poslali vam bomo koordinate.
Sprejeto, Mactown.
Baza kliče Melbourne. Oglasita se.
Stoj!
Stoj! Umirite se.
Kaj pa je?
Enemu od otrok je treba poviti taco.
Pokliči Katie. Vprašaj, kaj je z nevihto.
Dobro.
Ojoj. Zdi se, da se je Stari Jaka.
Pridi sem, Jaka.
Baza, oglasi se.
- Baza, javi se. - V redu je.
- Poskrbel bom zate. - Baza?
Imaš kaj v taci?
Kliče ekipa Melbourne.
Baza, ali lahko...
Doktor!
Si cel?
Mislim, da sem si zlomil nogo.
Dobro, ne gani se. Takoj se vrnem.
Joj!
Čakaj! Ne gani se!
Doktor!
Drži glavo nad gladino!
Poglej me! Vidiš led? Davis!
Primi se za led! Zamrznil boš obenj.
Utopiš se veliko prej, kot zmrzneš.
Dobro. Zdrži! Dol grem.
Pojdimo, otroci!
Zdrži, doktor!
Maja, pridi sem.
Ne morem... Ne morem dihati.
Globoko dihaj.
Maja, primi vrv.
Pojdi k doktorju.
K tebi gre.
Dobro, Maja. Lezi.
Pridna. Zdaj pa se splazi k njemu.
Ne boj se, Maja. Držim te.
Ostani pri zavesti, doktor.
Pojdi, Maja.
Počasi.
Pridna.
Pridna, Maja. Daj mu vrv okoli vratu.
Pridna. Doktor.
Levo roko drži na ledu, tako kot zdaj,
desno pa daj naprej.
Celo roko povleci skozi zanko.
Uspelo ti bo. Tako.
Odlično, doktor. Tako, ja.
Dobro. Zdaj pa sem, Maja.
Pridna, Maja. Pridna.
Držim te, doktor.
Napni vrvi!
Spravi jih v vrsto, Maja!
Takoj! Gremo! Močno vlecite!
V vrsto! Naprej!
Dajmo, Maja! Dajmo, Stari Jaka!
Dajmo, otroci!
Naprej!
Zdrži, doktor!
Rešili te bomo.
Brez skrbi.
- Pripeljal te bom nazaj. - Žal mi je.
Vrni se boš domov k družini.
K sinu.
Pridi sem, Maja.
Maja, spraviti nas moraš domov! Pelji nas domov!
Pojdi naprej, Max! Maja te potrebuje!
Takoj! Naprej! Gremo!
Andy, veš, da lahko v takem letim.
Žal mi je, Katie. Ne gre za to, ali lahko letiš,
ampak za to, da nič ne vidiš.
Ne skrbi, ljubica. Že marsikaj hujšega je doživel.
Hujšega kot tole?
Kaj?
Baza kliče Melbourne. Oglasita se.
Katie tu. Oglasi se, prosim.
Jerry, me slišiš? Konec.
Konec.
Odlično, otroci.
Približno tri, ne?
Andy! Coop! Prišli so!
Jerry! Jer, je vse v redu?
Zlomljeno nogo ima. In v vodi je bil.
- Prinesi nosila! - Takoj!
- Ta kašelj mi ni všeč. - Poskrbi za pse!
Poglej, kaj je z njegovimi rokami. Spravi ga noter!
- Pridi, Jerry. - Pojdimo!
Izkazali ste se!
Pridna, Maja!
Pripeljala si nas domov.
Dobro. Poglejmo, kaj je z nogo.
Rosemary, pribor za podhladitev.
Daj roke noter. Počasi se bodo odtalile.
Kako si, kolega?
- Kako so psi? - Dobro. Dal sem jim jesti.
- Še kamen prinesi. - Kamen?
- Je našel, kar je iskal? - Seveda. Odličnega vodnika je imel.
Čim prej pripravi letalo.
Brez zdravniške pomoči bo dr. McClaren ob nogo.
- Kaj bomo s psi? - Žal mi je. Za vse ni prostora.
Govoril sem z Mactownom. Zimska ekipa je pripravljena.
Katie se lahko takoj vrne nazaj po pse.
Počakal bom tu in se vrnil pozneje, s psi.
Ne pride v poštev. Morda imaš ozebline tretje stopnje
in že zdaj poškodovane živce.
Jerry, prav ima. Takoj se bom vrnila. Obljubim.
Pripravimo se na odhod.
Ven.
Pazi na glavo. Jer, pomagaj mi.
Pazi na nogo.
Rosemary, pritrdi nosila.
Coop, pomagaj mi psom zatisniti ovratnice,
da se ne odvežejo. Pridi. Max! Pridi sem!
Priden, Max.
Pridi sem, kolega.
Pridi sem, Max.
- Pridi sem. - Priden. Priden, Max.
- Takole. - Kmalu se vrnemo.
Mirno, Max. Mirno.
- Zdaj pa še druge. - Dobro.
Stoj pri miru.
Ta je zadnji.
Dobro, Maja.
Pazi nanje. Vrnil se bom. Obljubim.
Bodi pridna. To je moja punca.
Dobro se privežite. Premetavalo nas bo.
- Coop, vem, da te je strah... - Da me je grozno strah letenja? Ja.
POSTAJA McMURDO ANTARKTIKA
Hej.
Hej!
Končno.
O, fant.
Srečo si imel, da si omedlel.
Mi...
Premetavalo nas je
kot balone med gledalci na stadionu.
Katie je ves čas vpila name, naj se neham dreti,
ampak ni šlo. Bilo je preveč napeto.
Noro je bilo.
Kje so vsi?
Tu. Vsi smo v Mactownu.
Davis je v redu. Ti si v redu.
Še vedno imaš roke, kar je dobro.
Vse je... Vse je v redu, stari.
Je Katie pripeljala pse?
Veš...
Ne.
Govorili so ji, naj počaka,
da se vreme izboljša.
Jer? Že odkar smo prišli, sneži.
Stari...
Končno si vstal.
- Kako je z rokami? - V redu.
- Kdaj se lahko vrneva v bazo? - Mislim, da bi moral počivati.
Ne, Katie. Kdaj lahko greva?
Vreme se je poslabšalo. Nihče ne leti.
Kdaj se bo izboljšalo?
Zimske ekipe so odpovedane. Do pomladi ne sme nihče leteti.
POVELJSTVO
Takoj!
Oprostite. Ste vi poveljnik?
- Kdo ste pa vi? - Jerry Shepard, NSF.
- V ekipi Andyja Harrisona ste, kajne? - Ja.
Poleteti bi morali nazaj v bazo. Nismo je v celoti evakuirali.
Kaj? Še včeraj sem ukazal, da morajo od tam.
Vsi niso odšli. Osem psov smo pustili tam.
Psov?
Več kot 200 ljudi, deset zimskih ekip moram evakuirati na Novo Zelandijo.
Psi so del naše ekipe, NSF-ovi so.
Stotnik, težave imamo. Motorji zmrzujejo.
- Začeti moramo seliti letala. - Poglej, sinko. To je danes.
Imamo dva dni časa, preden pride nova nevihta.
Če bo trajala do sobote, kar tudi napovedujejo,
potem bo že zima in nihče ne bo letel.
Nimamo dovolj hrane, da bi ostali tu.
- Delo me čaka. - Samo letalo potrebujemo.
- Naj začnemo? - Kaj?
- Umikati letala. - Lahko trenutek počakate?
Poslušajte. Samo letalo nam dajte, podobno tistemu, s katerim smo prišli.
V treh urah bomo nazaj.
Sinko, samo še C-130 imamo,
ta pa na tistem pristajališču ne more pristati.
Ne moremo jih pustiti tam.
Nič ne morem storiti. Žal mi je.
- Začnimo seliti letala. - Razumem.
Ja, naprej.
Živjo.
Kako si?
Kdaj z Rosie odideta?
Par ur pred tabo, Coopom in doktorjem.
Jerry, žal mi je.
Res mi je žal, Jerry.
Nočem o tem govoriti. Boš kaj spila?
Prosim.
- Fresca. - Žal nimam drugega.
Veš, da nisi ti kriv. Nihče ni kriv.
- Pustili smo jih tam. - Nismo jih kar tako pustili.
Ne očitaj si toliko. Psi so močni.
Morda bodo preživeli.
Zatisnila sva jim ovratnice, da se ne odvežejo.
Poslušaj...
Vem...
Vem, da bi rad, da se kako vrnemo.
Vem, da si razočaran nad mano.
Ne.
Včasih moraš preprosto znižati svoja pričakovanja.
Veš kaj, Jerry? Žal mi je. Res mi je žal.
Pripraviti moram stvari.
12. FEBRUAR
4 DNI SAMI
Tole izpolnite in nesite na upravo. Sledite rdeči črti na tleh.
Če boste imeli srečo, boste do avgusta dobili denar.
Avgusta?
Čakajte. Niste me razumeli. Psi lahko v nekaj dneh...
Takoj moram tja.
Žal mi je, g. Shepard. Ko nastopi zima,
so vsi leti tja in od tam prepovedani.
Letos smo morali odpovedati zimske ekipe.
- Pred nevihto jih nismo spravili dol. - Gotovo je kdo, ki gre na jug.
Razumite vendar. Na Antarktiki je to najhujša nevihta v 25 letih.
Če mi ne verjamete, si oglejte vremensko poročilo.
PASADENA, KALIFORNIJA
Ja, dobro, dobro.
- Kam pa gre raketa? - Kakšno presenečenje!
- Na Mars, očka. - Izvoli naprej.
Ja?
Glej, koga sem našla.
Svetovni popotnik.
- Kako si? - Dobro.
- Kaj pa tvoji prsti? - Lahko jih obdržim.
- Odlično. - In tvoja noga?
Ne vem še. Toda mavec je krasen, zahvaljujoč Ericu.
V kuhinji je kava.
Eric, poiščiva pravo pobarvanko.
- Res si me prijetno presenetil. - Ti pomagam?
- Ni treba. - Bo šlo?
Kaj te je prineslo v Los Angeles?
Nekaj sem ti prinesel.
Hvala.
Vrniti se moram. Takoj.
Ponoči ne morem spati. Poskusil sem že pri NSF, agencijah, fundacijah.
Televizije sem prepričeval, naj posnamejo mojo vrnitev.
Vse sem storil, da bi zbral denar. Ampak to predolgo traja.
Le teden dni časa imam, preden pritisne zima.
Potem ne bo šel šest mesecev nihče tja. Ti jih lahko prepričaš.
Ljudi, ki financirajo znanstvene projekte.
- Univerzitetni sklad? - Zdaj bi vse naredili zate.
- Jerry, poslušaj, kaj govoriš. - Ne, sam bi šel,
samo za tri dni. Lahko jim poveš.
- Reci, da raziskujem področje. - To bi bilo metanje denarja stran.
- Ne, ne bi bilo. - Pa tudi če bi prišel tja.
- Že zdaj je minus 45 stopinj. - Ne.
Jerry, realno glej na to. Zdaj je že...
Vem, koliko časa je minilo.
Toda moram se prepričati. Tja moram.
To je nemogoče, Jerry.
Nemogoče je.
Nekako moraš pozabiti na to.
Pozabiti?
In ti lahko?
23. FEBRUAR
15 DNI SAMI
Živjo, Jer. Kate tu.
Teden dni je že. Samo preverjam, če si že doma.
Adijo.
Jer, spet Kate. Pokliči me. Adijo.
30. MAREC
50 DNI SAMI
ASTORIA PUSTOLOVŠČINE S KAJAKOM
Sem.
Ocean je močan in nepredvidljiv.
Zato ga spoštujte in bodite previdni.
Zdaj pa z obema rokama primite veslo.
Tako.
Zdaj pa enakomerno veslajte, na eno, pa na drugo stran.
Tako.
Al, lahko ti prevzameš?
Kaj te je prineslo sem?
Nekdo je rekel, da Jerry Shepard dela v otroškem bazenu.
Rekla sem: "To pa ne. Prepričati se moram na lastne oči."
Si se mi prišla rogat?
Pravzaprav sem samo voznica. Nekdo drug bi te rad videl.
Brandy! Pridi. Teci k Jerryju!
Vau.
- Kako velika je in lepa. - Tudi pametna je. Tako, kot si rekel.
Je? Poglejmo, če te je kaj naučila.
Pojdi ponjo!
Lepa je.
Še vedno ne vem, kaj delaš tu.
Nikoli ne pokličeš nazaj. Skrbelo me je že.
- Veliko dela imam. - Ja, vidim.
Kaj pa ti? Kaj počneš?
Nič pretresljivega. Fanta imam.
- Res? - Ja,
nisva dolgo skupaj, a mi je kar všeč.
Čisto drugačen je kot mi. Samo z glavo zna delati.
Inženirje.
Vozi vlak?
Nehaj.
- Ja. - Pridna.
Teci, Brandy!
Baje nisi hotel sodelovati v McKinleyjevi ekspediciji.
Vem, da ti je težko, ker si moral pse pustiti tam.
Kar je, je. Ni več kaj govoriti.
Ni kaj govoriti? Jerry, daj no.
Nočem o tem govoriti.
Ne moreš se večno tu skrivati, Jerry.
Devetletnikom posojaš kajake? Kaj je zdaj to?
Kaj pa naj bi počel?
Morda bi mi lahko ti pomagala, kajti jaz ne vem več.
Veš, kaj bi moral narediti? Nehaj se obsojati.
To še ne pomeni, da moraš pozabiti.
MINDOVI VLEČNI PSI
Človeka, ki ima rad pse, spozna takoj, ko ga zavoha.
Živjo, Mindo.
- Kako si? Si dobro potoval? - Ni bilo slabo.
- Hvala, ker si si vzel čas zame. - V veselje mi je.
Del družine si.
Izvoli. Menil sem, da boš tega vesel.
Hvala. Stopi noter.
Si se prišel opravičit?
Vedel sem...
Vedel sem, da si jih ti vzgojil.
Meni se ni treba opravičevati. Ne gre za to, da obžalujem.
Za kaj pa?
Ko sem bil še mlad,
je šel oče s skupino vlečnih psov na Jukon.
Neko poletje je bil s šestimi v odročni divjini.
Naleteli so na grizlija. Bil je mlad, a velik.
Očeta je zmrcvaril, da je skoraj umrl.
Ko se je zavedel, je videl, da sta dva psa umrla,
ker sta ga skušala rešiti. Drugi so zbežali.
Ko si je opomogel, jih je šel iskat.
Rekel je, da mora iti.
Veš, zakaj ti to pravim?
Ker ne bom našel svojih psov.
To ni zgodba o psih, ampak o mojem očetu,
ki je bil hvaležen za tisto, kar so psi naredili zanj.
Jerry, pomembno je,
da najdeš tisto, kar ti bo prineslo mir.
VLJUDNO VABLJENI NA PODELITEV NAGRAD ZA ZNANOST ZA LETO 1993
21 . JUNIJ
133 DNI SAMI
In zdaj...
Gospe in gospodje,
pozdravimo moža, ki je pred petimi meseci
z Antarktike prinesel prvi dokumentiran meteorit z Merkurja,
dr. Davisa McClarena.
- Čestitam. - Hvala.
Najlepša hvala. Zahvalil bi se rad mnogim,
predvsem svoji družini,
svojemu sinu Ericu in svoji ženi, dr. Eve McClaren,
ki me je potrpežljivo čakala, medtem ko sem jaz hodil na ekspedicije,
katere so bile v glavnem le tavanje v temi.
Rad bi se zahvalil Univerzi za podporo.
Ob tej priložnosti bi se rad zahvalil
tudi celotni ekipi v bazi NSF,
brez katere to odkritje
in ta znanstvenik ne bi prišla domov.
Hvala. Samo trenutek.
- Hvala. - Ja, hvala. Živjo.
- Tu je. - Viski z ledom, prosim.
Slavljenec. Čestitam.
Me veseli, da si prišel. Nisem bil prepričan, ali boš.
Ja.
Veš...
Ko sva se nazadnje videla,
sen ti hotel vsiliti svoje težave. Tega ne bi smel početi.
Težko sem se sprijaznil s tem, da ne morem nazaj k psom.
In zdaj?
Zvečer grem na Novo Zelandijo.
Si torej našel način, da se vrneš tja?
Delno. Šel bom v Christchurch,
od tam pa te prej ali slej zagotovo kdo vzame na jug.
In če te ne?
Tako je, kot si mi rekel, ko se je začela nevihta.
Za tisto, kar ti je pomembno, moraš tvegati.
Davis!
Ja. Samo... Takoj pridem.
Vrni se med ljudi.
Hotel sem ti le še enkrat čestitati.
- Hvala, ker si prišel. - Prosim.
- Pozdravi družino. - Bom. In vso srečo.
Hvala.
Lep večer.
- Varuška pravi, da že od osmih spi. - Krasno.
Kar pomeni, da bo že ob petih pokonci.
Malček.
MOJ JUNAK JE...
PSI, KI SO REŠILI OČKA. ERIC
EKSPEDICIJA ZAKLJUČENA
10. JULIJ
152 DNI SAMI
CHRISTCHURCH, NOVA ZELANDIJA
RICHARDSONOV RT
- Živjo. - Živjo.
Lahko najamem tvojo ladjo?
- Za kaj? - V McMurdo moram.
Niti slučajno. To je ribiška ladja.
Iščeš koga? Vprašaj v Bailiesu.
- Ja. - Tamle je. Bar.
- Hvala. Je res ne daš? - Niti govora.
Hočeš, da te sredi zime peljem na Antarktiko
z 21-metrsko ribiško barko?
Plačal bi ti. Ne veliko, a dal bi ti vse, kar imam.
Žal mi je. Vsi bi radi poceni prišli v McMurdo.
Moja barka ni za na led.
Če bi trčila v malo večji kos ledu, bi šla na pol.
Videl sem jo. Zdržala bi.
- Moja zadnja možnost si. - Nihče, ki je pri zdravi pameti,
te zdaj ne bi vozil tja, razen morda z ledolomilcem.
Oprostite, gospod. Gospa vam je plačala pijačo.
To ni res. Oprostite.
Kaj pa ti tu?
Neki tip je iskal poceni pilota za svojo ekspedicijo,
jaz pa sem izven sezone vedno poceni.
- Ja? - Ja.
- Lepo te je videti. - Tudi tebe.
- Kam pa greš? - Tja, kamorjaz.
Kaj je zdaj to?
- Kako si, Jer? - Kaj počneš, kolega?
- Živjo. - Kako si?
- Lepo te je videti. - Pogrešal sem te.
Enako.
Zdaj pa mi povejte, kaj se dogaja. Kakšna ekspedicija je to?
NSF-ova.
Zadnjo ekspedicijo smo morali predčasno končati.
Izkazalo se je, da je ostalo še za par tednov denarja.
In zdaj smo tu.
Ti si res od sile.
Koliko časa potrebuješ, da pripraviš svoje stvari?
- Saj me poznaš. Vedno sem pripravljen. - Potem pa kar z mano.
To!
Pojdimo.
Skočite noter, fantje.
Noro. Tega res nisem pričakoval.
Včasih moraš zvišati svoja pričakovanja.
- Kako se počutiš, Cooper? - Raje ne bi govoril.
- Dobro. - Hvala.
Polarsyssel, helikopter LNOMB prosi
za dovoljenje za pristanek.
LNOMB,
- lahko pristanete. - Pa dajmo, fantje.
- Živjo. - Živjo.
Pomislil sem, da bi ti družba morda prišla prav.
Seveda.
Lepa noč za opazovanje zvezd.
Utrinek prinaša srečo, kajne?
Jerry, veš,
kar bomo našli, utegne biti hudo.
Vem.
Toda psi si zaslužijo, da grem, pa naj najdemo karkoli.
Veseli me, da si tu, Katie. Dolgujem ti uslugo.
Ne le ene. Toda to ne spada mednje.
Ne, resno mislim.
Vedno si razumela, zakaj moram to narediti.
Pazi, Jerry.
Govoriš kot odrasel.
Kaj pa tisti tvoj sprevodnik?
- Inženir je. - Aja.
Nisva več skupaj.
Škoda.
Ugasnite motor, g. Hansen. Pojdiva pogledat.
Kaj meniš?
Ne kaže dobro.
Tu je led dva metra debel.
Led je debelejši, kot smo mislili.
Kar glede na tako zimo sploh ni presenetljivo.
Prepotujemo pol sveta, 160 kilometrov pred ciljem pa se ustavi.
Žal mi je.
Zdaj je še zadnja možnost za kakšno dobro zamisel.
Simonetta.
Kakšna Simonetta?
Njegova namišljena punca iz Italije. Ne zdaj, Coop.
Ledena gora se je odlomila od ledene police.
Pingvinom Adélie je zaprla njihovo običajno pot.
- Ne vem, kaj ima to s tem. - Čakaj.
Moral sem vrisati njihovo novo pot, da jih bodo raziskovalci lahko našli.
Ko sem jim sledil, me je pot vodila mimo italijanske baze,
kjer mi je Simonetta Pirelli
pripravila skodelico noro dobre vroče čokolade.
- O čem sploh govoriš? - Stopite v mojo pisarno.
Naša baza je predaleč, da bi šli tja s helikopterjem, ne?
Toda italijanska je na pol poti.
- Mladenič ima prav. - Toda še vedno ne moremo priti tja.
Čakajte.
Vse baze imajo enako opremo.
Toda italijanska ima lamborghinija med snežnimi vozili.
Stvarca je kot raketa, vam rečem.
Vzamemo vozilo, gremo z njim v našo bazo, opravimo svoje
in jo ucvremo.
In jaz ne bom toliko časa v zraku.
Pa brez zamere, Katie.
Dobro, pojdimo.
2. AVGUST
175 DNI SAMI
Tamle je!
Ključi so v dvojki. Lopate so zadaj.
Umakniti moramo sneg.
Težko je.
Krasno.
Vkrcajte se!
Lepa stvarca, Coop.
Kaj?
Ni slabo, kajne, Jer?
Kaj bi zdaj rad? Da rečem, da si faca?
Lepo bi bilo.
Dobro. Faca si.
Res si faca, Cooper! Faca si!
Grazie, Geraldo. Grazie.
Ti, Nora Katie,
se spomniš norih poletov, ki sem jih moral prestajati?
Ja.
Povračilo je jed, ki jo je najbolje postreči hladno.
Cooper, reče se "maščevanje".
To je Stari Jaka.
Toliko smo prepotovali, oni pa se še od verige niso oddaljili.
Rešili so se.
Odvezali so se!
Max!
Pridite sem, otroci!
Pridite!
Teci, Max!
Hej!
Živjo, Bučman!
Max, kaj ste počeli?
- Dobro. Samo ne po obrazu! - Ne! Kako ste lepi.
Pomiri se, poba. Ne po...
Priden, Max. Priden, Max.
- Ja... - Sem rekel, da se bom vrnil.
Kako ste lepi.
Mali, pridi sem.
Ne po... Ej, Jer! Pomagaj mi.
Na pomoč.
Bučman! Pusti ga! Pridi sem!
Hvala, Jer!
Priden, Bučman.
Senca, Truman, Max in Mali.
Ne morem verjeti.
Pridni ste.
Mojih pet srečnih zvezd.
Slika je skoraj popolna.
Pojdimo domov, otroci.
To bi moralo zadostovati.
- Pomagaj mi. - Dobro.
Skoči, Mali.
Priden. Senca, skoči gor.
Pridi. Skoči!
Pohitimo, kmalu bo tema. Konec zabave.
Pridi, Max.
- Bi raje sedel spredaj? - Pa naj bo po tvoje.
Skoči noter. Z mano se boš peljal.
Daj, skoči noter.
Max! Max!
Max!
Maja.
Daj no.
Prav si ravnal.
Prav si ravnal, Max. Priden si.
Pripeljal si jo domov.
Žal mi je, punca.
Maja?
Ej.
Pridna.
Živa si.
Kako kaj moja najboljša punca?
Pridna, Maja. Pojdiva zdaj domov.
Pojdiva domov.
Coop. Coop!
- Bo preživela? - Ja, nič ji ne bo.
Kaj praviš, Coop? Vžgi motor in pojdimo.
Razumem. Naredimo prostor še za enega.
Dobro.
Katie, pomagaj mi jo spraviti noter.
Pridi sem, Maja.
- Jo držiš? - Mislim, da.
Pridi, Max.
Pridi. Priden.
Kako kaj tvoja punca?
V redu.
Pa pojdimo.
POSVEČENO RAZISKOVALCEM ANTARKTIKE
IN NJIHOVIM PSOM, KATERIH POGUM
IN VOLJA STA NAVDIHNILA TA FILM.
OSEM UJETIH